Vai, Doamne. Doamne...
Frank, slavă Domnului. Sunt ca și mort. Sunt ca și mort.
Sunt ca și mort. Sunt ca și mort.
Frank, îmi pare rău. M-am rătăcit. Orașul acesta este atât de amețitor.
Este Connecticut, Vermont, Massachusetts...
Ce zi. Ce zi grea. Soția a trebuit să lucreze devreme...
Așa că am dus copilul la noua lui școală. A plâns continuu.
A spus că vrea să se mute înapoi la Chicago.
-Mi-a frânt inima, Frank. -Mai ai multe scuze?
-Nu. -Bine.
Când lucrezi cu mine, să fii punctual. Ai înțeles?
Îmi pare rău, Frank. Nu se va mai repeta.
-Ce mai faci, Frank? -Marty. Îmi pare bine să te revăd.
Salut, Marty. Îmi pare rău că am întârziat.
Al, ai putea să te duci să îi ajuți pe Jimmy și pe Raul?
-Desigur. -Mersi.
Asta e a lui.
-Salut, băieți. -Salut.
-Nu ai încredere în mine? -Locuiesc într-un cartier periculos.
-Ai bani falși? -Da. Chiar aici.
Arată bine. Arată bine de tot.
-Acum facem afacerea. -Bine.
Există însă o mică problemă, Frank.
Îl cunoști pe tipul acela, Al?
Îmi tot pune întrebări despre falsificatorul meu.
-Da? -Mi-a pus prea multe întrebări.
Simt după instinct dacă e ceva în neregulă.
Și aici ceva nu este în regulă. Așa că am pus pe cineva să-l urmărească.
Este un agent secret, Frank.
Ce crezi că ar trebui să fac aici, Frank?
Ai grijă să nu apară cadavrul la mal.
Vreau să-l cureți pentru mine, bine?
Vezi tu, eu bănuiesc că tu poate ești cu el.
Tu ai venit la mine, ții minte?
Așa că omoară-l. Dovedește-mi că sunt un dobitoc.
Eu sunt doar un afacerist.
Atunci omoară-l
și să ne vedem de afacere.
Da, Frank, asta mă interesează.
Să mâncăm o omletă. Îți plac omletele?
Știu un local frumos. O să mâncăm omlete cu chili și brânză.
Să îmi iau pistolul.
Arma mea?
Ești arestat.
Și tu la fel. Serviciul Secret.
Știai că arma nu era încărcată, nu?
Știai după greutate că nu era nici un glonț în pistol, nu?
Se putea să fie unul.
Oh, Doamne.
Hei, Frank...
Frank, crezi că am putea merge undeva
să vorbim despre asta?
Ai mai omorât oameni până acum, Frank?
-Te afectează acest lucru? -Da, te afectează.
Nu știu dacă sunt făcut pentru misiuni sub acoperire.
Mi-a fost atât de frică.
Am intrat în Serviciul Secret pentru că
întotdeauna am vrut să protejez oamenii.
Ideea să te arunci în fața armei?
Sperând că glonțul te va lovi pe tine și nu pe cel pe care-l protejezi?
Ți se pare atractiv?
Nu știu. Poate că sunt...
-Poate că nu sunt potrivit pentru slujba asta. -Ești un om bun, Al.
O să devii un agent bun.
De unde știi? Asta e cea mai lungă conversație pe care am avut-o vreodată.
Știu diferite lucruri despre oameni.
Să mergem să mâncăm ceva.
Vreau să mă duc acasă, să-mi îmbrățișez soția și fiul.
Când am ajuns în oraș, mulți m-au avertizat
-că ești o pacoste. -Și aveau dreptate.
Ne vedem la birou.
Oh, la naiba. La birou.
Monroe vrea să verificăm un nebun.
Mă ocup eu de asta.
-Vin cu tine. -Nu, du-te acasă și îmbrățișează-ți soția și copilul.
Nu m-am furișat, dar pornise alarma de incendiu.
M-am speriat.
M-am speriat și mai tare de ceea ce am văzut înăuntru.
Fumul era de la o felie de pâine lăsată în cuptorul cu microunde lăsat în funcțiune.
Locuiesc de 21 de ani în țara asta.
Iubesc SUA. Am fost la Casa Albă.
Numai în Statele Unite se poate duce la casa
președintelui în vizită.
Deci când am văzut asta, crimele și toate astea,
am sunat la poliție. Ei au spus că au sunat la Serviciul Secret.
Dar au trecut două zile și nu ați venit.
Președintele primește 1400 de amenințări pe an. Trebuie să ne ocupăm de toate.
Îl chema McCauley?
Nu, Joseph McCrawley, din Colorado, Denver.
Îmi aduc aminte ca și cum ar fi fost ieri. Am plâns încontinuu.
-Joseph McCrawley din Denver, da? -Da.
A murit acum 30 de ani, la 11 ani.
Probabil a făcut rost de un certificat de naștere,
și apoi l-a folosit pentru a-și face un permis de conducere.
-Mersi, Jack. -La revedere.
Agenți federali. Deschideți ușa.
Oh, Doamne.
Tu ești acela.
-Da? -"Frank Horrigan?"
Da?
Agentul de la Serviciul Secret?
Da. Ce am câștigat?
Doamne, chiar tu ești?
Cine naiba e la telefon?
Tu ai fost la mine în apartament aseară.
McCrawley?
Ce-ar fi să-mi spui Booth?
De ce nu Oswald?
Pentru că Booth avea fler și încredere în sine.
Mă gândesc la săritura pe scenă după ce-l împușcase pe Lincoln.
-Unde ești? -Mai aproape decât îți imaginezi.
Mi se pare foarte emoționant să vorbesc cu tine. Mi se pare că te cunosc.
Cum așa?
Am citit despre tine, am văzut poze. Ai fost agentul preferat al lui JFK.
Cel mai bun și cel mai descurcăreț.
Dar asta a fost demult.
Ce te-a ținut în joc timp de atâția ani?
Ce-ar fi să bem ceva împreună? Am putea vorbi despre asta.
Mi-ar plăcea, dar cred că e mai bine dacă știi cât mai puțin despre mine.
De ce?
Pentru că vreau să-l omor pe președinte.
Nu trebuia să spui asta.
Este o fărădelege federală să-l ameninți pe președinte.
Ai putea fi închis chiar dacă nu ai vorbit serios.
Eu vorbesc serios, nu glumă.
John F. Kennedy a spus că tot ceea ce îi trebuie
unei persoane este dorința să facă schimb cu viața președintelui, nu?
-Așa este. -"Eu doresc acest lucru."
Și având în vedere că mă pun cu tine, jocul va fi mult mai periculos.
Soarta ne-a făcut cunoștință, Frank.
Nu pot să trec peste ironia asta.
Ce ironie?
Că tu ai fost implicat în moartea a doi președinți.
Stai o secundă. Am ceva pe aragaz.
A fost în clădire timp de trei săptămâni. A venit și a plecat la ore impare.
Ceea ce e ciudat e că ceilalți locatari l-au văzut trecând pe scări,
dar nu l-au văzut niciodată de aproape.
A fost descris ca având între 1.75 și 1.85 m înălțime.
Între 75 și 85 kg.
-Vârsta? -Între 28 și 45.
Înainte de alegeri în cel mai bun caz ai numai panică. Cred...
V-au așteptat.
-Salut, Frank. -Sam.
A trecut multă vreme de când ai mai trecut pe aici.
-Am auzit că noul director nu prea e deloc distractiv. -Sunt director de vreo doi ani.
Da.
-Al D'Andrea. -Director.
-Îl cunoști pe Matt Wilder? -Da.
Încă îmi datorează 20 de dolari de la Super Bowl.
Întotdeauna a ținut cu Denver.
-El e agentul Bill Watts. -Bill.
-Și Lilly Raines. -Bună.
Secretarele sunt din ce în ce mai frumoase.
Și agenții de teren din ce în ce mai bătrâni.
Lilly este un agent, Frank.
Știu. Vroiam doar să știu dacă are simțul umorului.
Ia loc. Să discutăm despre tipul acesta.
Pentru moment o să-i spunem Booth?
Da.
Bine, ce știi despre el?
Păi, e periculos.
De unde știi?
Cunosc felul de a fi al oamenilor, Lilly.
Pot să te întreb de ce nu ai urmat pașii ca la carte
-pentru a afla cât mai mult în prima seară? -Am avut o zi ocupată, Bill.
Prea ocupată pentru a face o investigație cumsecade?
În raport scrie că ai fost în cameră timp de 10 minute.
Nu am avut mandat de percheziție.
Ținând seama de reputația ta de agent sub acoperire...
La ce reputație te referi?
-Să ne întoarcem la ale noastre. -La ce reputație se referă?
Să o lăsăm baltă.
Sunt paranoic sau mă ia peste picior?
Probabil un pic din ambele.
Bill, mai demult eram aproape la fel de arogant ca și tine.
Nu am timp de asta. Trebuie să chem 75 de agenți din Miami.
Ține-mă la curent, bine, Sam?
-Ce facem cu acest tip? -O să continuăm investigațiile.
-Îmi puneți telefonul sub observație. -De ce crezi că o să mai sune?
-O să mai sune. Este dezinvolt. -Dezinvolt?
-Da, înseamnă încrezător. -Știu ce înseamnă.
Da? Eu a trebuit să mă uit în dicționar.
Bine, o să-ți punem telefonul sub urmărire.
Apropo, Frank, Watts e pe departe atât de arogant cât erai tu
când îl protejai pe Kennedy.
La ce fel de reputație se referea Watts?
Știi foarte bine.
O fi oare din cauză că sunt văzut ca un agent obosit,
cu abilități sociale ciudate?
Despre ce vrei să-mi vorbești? În afară de reputația ta.
Vreau să îl apăr direct pe președinte.
-Să-l aperi? -Da.
După atâția ani? Frank, ești ca o fosilă.
Tipul acela o să facă o încercare. Trebuie să fiu acolo.
-Watts o să se împotrivească vehement. -Nu te lăsa nici tu.
Îmi ești dator după ce 30 de ani ți-am făcut favoruri.
Dacă ai ști de câte ori ți-am apărat postul...
Trebuie să mă întorc, Sam.
Chiar vrei să stai iar de post, Frank? La vârsta ta?
Da.
Mai am cel puțin o pereche bună de pantofi în dulap.
Către toate posturile, de la Watts. Drumețul vrea să se plimbe pe frânghii.
Președintele francez merge cu el. Trimiteți un om de securitate acolo.
La naiba!
-Ce se întâmplă aici? -Horrigan a avut un atac de cord.
-Hei, amice, ce ai pățit? -Ușurel.
Plecați naibii de aici.
-Ce naiba se întâmplă aici? -Am primit un apel că a fost un atac de cord.
-Ești în regulă, Frank? -Da, am liber acum.
Am înțeles.
Dobitocilor.
Cine e deșteptul?
Toată lumea, înapoi la lucru.
-Cine e deșteptul? -Cine a fost?
-Bine, cine a fost jokerul? -Nu a fost neapărat o glumă.
-Azi ai fost puțin cam palid. -Dacă aflu cine a fost, îi întorc gluma.
De unde știi că a fost un bărbat?
-Mi-ai ratat strada, Al. -Frank, de ce nu ai o mașină?
Am locuit mult timp la New York. Îmi place transportul în comun.
Îți plac autobuzele? Nemaipomenit, Frank.
-De ce mă faci să mă abat de la drumul meu? -Îmi place compania ta.
Este un tip ciudat, nu?
Dacă mai arată așa.
Trage aici pe dreapta.
Este o generație ciudată, Al. Trimite niște agenți să verifice.
-Întreabă de niște nebuni. -"Mă ocup de asta dimineața."
Stai așa, mă sună cineva pe cealaltă linie.
-Da? -Frank.
Booth?
-Ce mai faci? -Bine, mulțumesc.
Stai o secundă. Să termin celălalt apel.
-Vă ocupați de asta? -Da, Frank.
Ține-l de vorbă până îi aflăm locația.
-Da? -Încerci să dai de mine, Frank?
-De ce nu m-am gândit la asta? -Te-ai gândit,
sau nu ești adversarul pe care mi l-am imaginat.
Apropo, ce mai faci? Mi-am făcut griji pentru tine azi.
-De ce? -În coloana oficială.
Am crezut că ai să leșini.
Chiar că ar trebui să-ți faci niște condiție fizică pentru acel post.
Da, poate că ai dreptate.
Apropo, mă uitam la filmul tău.
Film?
Noiembrie 1963. Ultima zi a lui Kennedy.
Sosirea în Texas.
Cred că a fost destul de palpitant, Frank.
Dallas. Dimineața pe Love Field.
Arătați atât de mândri. JFK, Jackie și tu.
Ești atât de tânăr și de capabil, Frank.
Ce ai pățit în acea zi?
Numai un agent a reacționat la focul de armă
și tu ai fost mai aproape de Kennedy decât el.
Probabil că te-ai uitat în sus către Biblioteca Texasului,
dar nu ai reacționat.
Seara târziu, când vin demonii,
vezi cumva cum iasă pușca cu lunetă pe geam
sau îi vezi capul lui Kennedy cum se împrăștie?
Dacă ai fi reacționat la primul foc, ai fi putut ajunge la timp,
pentru a opri glonțul cel mare?
Și dacă da, atunci capul tău ar fi fost găurit.
Îți dorești să fi reușit, Frank? Sau viața e prea prețioasă?
Ceea ce a fost, a fost, Booth.
Am articolul din revista Esquire,
la cea de-a 10-a aniversare de la crimă, cu tine și ceilalți agenți,
care au fost acolo în acea zi.
Ce trist a fost că te-a părăsit soția și ți-a luat și fiica.
Din cauză că tu te-ai apucat imediat de băut...
și nu erai un om prea sociabil.
Am fost atât de uimit de sinceritatea ta.
A fost un destin greu pentru un om sincer, Frank.
Și tu, Booth?
Care e povestea ta?
Este o saga epică.
O să mai discutăm în curând.
E bine să ai un prieten.
-L-ați localizat? -Da.
Culcat! Culcat, acum!
Mâinile la vedere! Sus mâinile!
Cred că are un dispozitiv care manipulează sistemul de localizare
și codifică numărul de identificare.
Ca și cum ar suna de la alt număr.
De unde are acest dispozitiv?
Dacă știe electronică digitală, își poate construi unul.
-Nu îl poți localiza? -Am putea face un test de paritate.
-Dacă e pe o linie digitală. -Deci puteți să-l localizați.
Nu și dacă e pe o linie analoagă veche.
La naiba, Jack. Răspunde ca lumea odată, sau partenerul meu o să se împuște în picior.
Bine. Dacă mai sună, ține-l de vorbă. O să încercăm.
Așa-i, Tony?
Să le sugerezi polițiștilor să nu mai spargă uși.
Am articolul din revista Esquire, la cea de-a 10-a aniversare de la crimă,
cu tine și ceilalți agenți, care au fost acolo în acea zi.
Ce trist a fost că te-a părăsit soția și ți-a luat și fiica.
Din cauză că tu te-ai apucat imediat de băut...
și nu erai un om prea sociabil.
Am fost atât de uimit de sinceritatea ta.
Sunt intrigat, dar de ce ascult eu asta?
Am vrea să anulați dineul de mâine al președintelui.
Dineul de stat de la ambasada Franței?
Știți cât mi-a luat să fac șmecheria asta atât de aproape de alegeri?
Tipul acesta a manipulat sistemul de telefonie.
Dacă știe și explozibili, atunci avem o problemă.
Faceți-vă treaba. Nu o să fie probleme.
Nu e prea dificil să intri în ambasadă cu o armă.
Crezi că francezii au să-l omoare pe președinte?
Ești nebun? Ei îl iubesc.
De ce oare fiecare șef de personal de la Casa Albă...?
Nu aveți nici un motiv de a crede că este mai periculos
decât alți mii de oameni care îl amenință.
Dar vreți să modific itinerariul celui mai puternic om din lume
și să risc jignirea a 40 de milioane de francezi?
Nu este cumva posibil ca acest tip să-ți fi atins câteva coarde slabe
și acum să reacționezi în mod exagerat?
Încerc să-ți protejez șeful, asta e tot.
Da și eu la fel. Suntem cu 12 puncte în urma contracandidatului.
Dacă nu se duce acolo, nu va mai avea slujba asta peste 6 săptămâni.
-Trebuie să apară în public. -Chiar dacă o să moară?
Următoare problemă din agendă.
Președintele și prima doamnă a Americii.
Și excelența sa, președintele Franței și soția sa.
Agent Raines, arăți delicioasă în seara asta.
-Mulțumesc. -Numai bună de mâncat, aș adăuga...
și dacă îmi scuzi expresia.
De fiecare dată când încerc să te compătimesc,
spui ceva care să mă enerveze.
De ce să mă compătimești?
Caseta cu înregistrarea convorbirii telefonice.
-Când a vorbit de soția ta. -Fosta soție.
Oricum, îmi pare rău.
E ciudat că zilele astea sunt compătimit
sau de către o asasină sau de la o femeie pe care o enervez.
Ai vrea să dansezi cu mine?
Poate altă dată.
Termin lucrul peste câteva ore.
La ce te uiți?
Mă întrebam unde îți ascunzi arma.
Nu- mi spune, lasă-mă să ghicesc.
Suntem aproape de Los Angeles.
Temperatura este de 76 grade Fahrenheit.
Este o zi minunată. Vă mulțumim că ați ales serviciile noastre.
Sperăm să vă revedem în curând.
Aș vrea să depozitez asta în noul meu cont.
Bine.
Și trebuie să îmi arătați actele de la companie.
"Compania Microspan."
-Cu ce vă ocupați? -Cu producere de software.
-În San Jose? -Da.
Acolo am centrul, dar vreau să deschid o filială aici în Los Angeles.
Îmi place San Jose-ul.
-Sunteți de aici? -Nu.
-De unde sunteți? -Din Minneapolis.
Nu mă înnebuniți! Și eu sunt tot de acolo.
Ce mică e lumea.
Nu-mi plăceau iernile. Nouă luni stăteam în casă.
M-am mutat aici și am slăbit 14 kg.
La ce liceu ați fost?
Liceul New Brighton.
Nu există așa ceva acolo.
Păi exista când am fost eu acolo.
Poate că sunt doar amețită. Mi se întâmplă des.
Cum se numea acea școală pe strada numărule trei vis-a-vis cu...
Îmi pare rău, dar întârzii la o întâlnire. Mai durează mult?
Nu, numai un minut.
Vă mulțumesc.
Aveți un șarm deosebit.
Mulțumesc, domnule Carney.
Agent Raines, ce ziceți dacă mă duceți acasă cu mașina?
-De ce tot flirtezi cu mine? -Flirtez cu tine?
Știi că nu ai cum să obții ceva, de ce tot încerci?
Poate pentru că știu că nu am cum să obțin nimic.
Du-mă cu mașina, îți cumpăr o înghețată. Fără alte obligații.
Ah, i-auzi.
Nu am mai lucrat cu femei.
-Câte sunt oare? -Cam vreo 125.
Numai de imagine.
Pardon?
Imagine.
Cam 125 din 2000 și ceva.
Sunteți angajate pentru ca președintele
să arate bine pentru mișcarea feministă.
Te chinuiești să fii așa iritant, sau așa te-ai născut?
Așa m-am născut.
Să recunoaștem, jumătate din ceea ce facem sunt numai lucruri de fațadă.
De exemplu alergatul pe lângă limuzină.
Este nevoie de o rachetă ani-tanc pentru a face o gaură în ea.
Și iată-ne acolo, în aer liber la spectacol,
încercând să-l facem pe președinte să arate mai bine.
Deci dacă aș fi aici să fac rost de un vot pentru mișcarea feministă,
din ce categorie socială faci parte?
Să vedem. Din categoria heterosexualilor albi, care știu să cânte la pian, de peste 50 de ani.
Nu suntem prea mulți, dar avem reprezentanți de seamă.
Timpul zboară când te enervează cineva.
Unde te duci?
-Am o întâlnire. -Cu cine?
Nu e treaba ta.
Vrei să te duc cu mașina?
Nu cred.
Îmi place aici la ora asta. Cred că o să mai stau pe aici.
Mersi pentru înghețată.
-La revedere. -Cu plăcere.
Dacă se uită înapoi, atunci înseamnă că o interesează.
Haide, uită-te puțin înapoi.
O mică privire.
Aruncă-mi o privire satisfăcută și continuă-ți drumul.
Păi, Abe...
La naiba. Aș fi vrut să fiu acolo pentru tine, amice.
Bună, dragă. Ce mai faci?
Vino aici și dă-mi un pupic.
Ce băiat cuminte. Da, și mie mi-a fost dor de tine. Bine.
Îmi pare rău, nu am vrut să te sperii.
Domnule Carney?
Am aflat adresa ta din cartea ta de telefon.
Dar nu sunt trecută acolo.
Atunci să fiu sincer.
Te-am urmărit.
Îmi pare rău, nu prea mă pricep la asta.
Sunt nou în oraș.
Mă întrebam dacă ai dori să cinezi cu mine în seara asta.
Sunteți foarte amabil, dar eu...
Și am vrut să-mi cer scuze că am mințit azi.
Amândoi știm că nu sunt din Minneapolis.
Nu ar trebui să pun atâtea întrebări.
Ați spus cuiva despre discuția noastră de la bancă azi?
-Nu. -Îmi dați voie?
Laurie, liniștește-te!
-Stai cuminte! -Pam, ce se întâmplă?
-Ah, bună. -Bună.
Ea este colega mea de apartament. Sally, el este domnul Carney.
Jim. Spuneți-mi Jim. Ce mai faceți?
Încântată.
Eu tocmai plecam de acasă.
Îmi pare rău, dar nu vă pot lăsa să plecați în seara asta.
Ce?
Nu trebuia să fiți originară din Minneapolis.
Nu știu ce doriți, domnule Carney, dar...
-"Bună, sunt Sally." -"Și eu sunt Pam."
-"Nu suntem acasă sau ne distrăm." -"Sau dormim."
-"Așa că lăsați un nume și un număr de telefon." -"Iar noi o să vă sunăm".
"Pa".
Frank, nu cred că te superi dacă te sun la serviciu.
Eram în vecinătate.
Nu, de ce nu treci pe aici?
Mi-ar plăcea, Frank.
Să le urez bine ați venit ultimilor sosiți la această petrecere.
Mi-ar plăcea să trec pe acolo. Mult de tot. Avem atât de multe în comun.
Da? Ce anume?
Amândoi suntem gata să ne dăm viața pentru președinte.
Amândoi suntem sinceri și capabili,
care au fost trădați de oameni în care au avut încredere.
-Nu am fost trădat, Booth. -Cum să nu, Frank.
Raportul comisiei Warren în legătură cu asasinarea
a spus că reacția ta a fost deficientă.
Te-au criticat pe tine și pe agenții
care au băut cu o seară înainte.
Ca și cum Kennedy ar fi în viață azi dacă ați fi fost în pat la ora 10 seara.
Asta e haios de tot.
-Poate că au avut dreptate. -Nu, de fapt,
nu au avut dreptate.
Tu ai vrut să fie puși agenți pe lângă mașină.
El a refuzat.
Știi de ce a refuzat?
Eu cred că din cauză că vroia să moară.
Mereu vorbea despre asasinarea sa.
Poemul lui favorit era: "Am o întâlnire cu moartea",
care nu e un poem frumos, Frank.
Cred că vroia să moară.
Și cred că nu-l interesa dacă moartea lui o să-ți distrugă viața ta.
Cred că era un dobitoc egoist.
Dar tu ce crezi, Frank?
Frank?
Dar ce părere ai tu, Booth? Pe tine cine te-a trădat?
Nu cred că bruiază semnalul.
Cam aceiași oameni,
dar eu am să mă revanșez.
O să am și eu parte de o zi fericită.
Întrebarea e dacă tu vei avea așa ceva?
-Vine și ea. -Cred că o să ai parte de multă durere.
Cât mai trebuie să ascult porcăria asta?
Doamne!
Este vis-a-vis. În parcul Lafayette. Ține-l de vorbă!
Booth?
Sunteți nebuni?!
Vino aici, aici.
Ați văzut pe cineva acolo?
Ți-am spus să îți faci condiție fizică, Frank.
Asta e adresa dumneavoastră actuală?
Nu ați văzut pe nimeni suspect la cabina telefonică?
El este.
Al, el este!
Hei, ai grijă!
Serviciul Secret! Preiau custodia acestei mașini.
Și-a pus mâna acolo.
Avem amprente.
Ești în regulă, Frank?
-Hei, Tony. -Da?
Ia uită-te aici.
-Asta e amprenta de la Serviciul Secret? -Da.
Este ceva ciudat aici.
La naiba. Este un cod C-12. Nu-i putem spune.
Domnule Horrigan,
nu am reușit să identificăm amprenta.
Sunteți siguri?
Am căutat peste tot amprenta.
Ce facem acum?
Plec cu președintele dimineața. Tu continuă investigația.
-Ce să fac? -Ești adult, nu?
Gândește-te la ceva.
Ești o pacoste când lucrurile nu merg cum vrei tu.
Ai fost avertizat de prieteni în legătură cu asta.
Rezervări. Vă putem ajuta cu ceva?
Am sunat să aflu la ce oră este un zbor marți
-de la Washington la Los Angeles. -Bine.
Și dacă e posibil, aș dori un bilet fără limitări de opriri.
Va trebui să trec prin Midwest la întoarcere.
Bine. Verific acum.
Ne-am adunat aici în Denver azi în umbra unor giganți.
Pionieri curajoși care au trecut de niște obstacole groaznice
pentru a făuri o națiune dintr-o sălbăticie.
Azi ni se cere să facem și noi același lucru.
Și pentru a transmite mai departe aceste moșteniri...
-Horrigan către centru, sectorul trei este asigurat? -Sectorul trei este asigurat.
Trăim într-o perioadă de tranziție economică.
Ne trebuie compasiune și clarviziune pentru a crea un viitor...
al păcii și progresului tuturor.
Bună ziua, un apel de la Sandy Riggs pentru James Carney.
Dacă chiar vrei să prinzi campania în Midwest, atunci sună-mă.
Orarul președintelui se schimbă foarte repede.
Și răspunsul la cealaltă întrebare a ta:
Trimite un cec aici la partid.
Mersi încă o dată. Abia aștept să ne întâlnim.
Doamnelor și domnilor din Holly, Michigan,
președintele Statelor Unite.
Avem o cale lungă până la atingerea scopului
dar sunt încă multe de făcut.
Avem ceva probleme. Anunță echipa de la Casa Albă.
Mâine va fi lejer în Milwaukee. Mai târziu avem doar un loc.
Verific.
Salut, amice. Ai găsit ceva bombe azi?
-Agent Raines. -Agent Horrigan.
Ce mai face soția președintelui? A întrebat de mine?
I-ai cunoscut?
De obicei prefer să nu-i cunosc personal pe cei pe care-i apăr.
De ce anume?
Nu se știe niciodată. Poate te hotărăști că nu merită să iei un glonț în locul lor.
Iată că vine înlocuitorul meu. Vii cu mine în bar?
Nu putem bea pe drum.
Normal că nu. Dar au un cântăreț foarte bun la pian.
Am cântat pentru președinți și cu președinți.
Nixon și cu mine am cântat odată o tentativă de duet la "Moonglow".
-Am auzit că nu-i plăcea de tine. -Nu-i adevărat. Ne-am înțeles bine de tot.
Cu șeful lui de personal era altceva. Asta era altă mâncare de pește.
Eram cu campania la Boston.
A ordonat să scap de niște protestanți anti-război.
Am spus că nu pot face asta.
I-am zis despre libertatea de exprimare și chestii din alea.
El a spus: "Când vorbesc cu tine, eu sunt președinte."
Eu am spus: "Președintele?"
I-am spus: "Mie mi se pare că ești un bostan într-un costum ieftin. Domnule."
-Mi-a plăcut chestia cu "domnule". A fost o replică clasică. -Așa am zis și eu.
Cum de nu porți niciodată ochelari de soare când stai de pază?
Vreau ca nebunii să-mi vadă albul ochilor.
O privire aspră poate fi la fel de bună ca o armă.
-Știi la ce mă refer? -Oh, da.
Știi la ce mă refer?
M-ai dat gata.
Ar fi bine să îți păstrezi ochelarii de soare, frumoaso.
Agent Raines, de ți-e frică?
Mi-e frică să nu fac o mare greșeală.
Noapte bună.
Drumul către spital...
-Cred că e trei dimineața. -Da.
Oh, Doamne. Avem ceva noutăți în legătură cu Milwaukee mâine.
-Mersi. -Frank.
Pentru început ar trebui să sunăm să vedem dacă există o rută de rezervă.
-Nu răspunde. -Nu.
Oh, la naiba.
-Raines. -Lilly, sunt Watts.
-Călătorul a pierdut puncte în Georgia. -Da.
A fixat o manifestație undeva în afara Atlantei.
Avem nevoie de tine la comunicații. Acum.
Bine, vin imediat.
Călătorul a pierdut puncte în Georgia, așa că Milwaukee s-a amânat pe mâine.
Și au fixat o manifestație undeva în afara Atlantei.
La naiba!
Ce fac eu acum?
Oh, fratele meu.
Oh, Lilly...
La naiba.
Acum trebuie să iau toate alea înapoi pe mine. La naiba.
Nici nu știți cât de tare mă bucur că sunteți alături de mine în ploaie azi.
Am tot zis că:
"Să nu mă votați doar, ci să fiți alături de mine."
Și azi ați fost cu siguranță alături de mine.
Azi poate că ne-a cam udat puțin ploaia.
Dar ia ghici cine se va uda de ziua alegerilor?
Așa este! Da!
-Ce zici de lista cu cei de gardă? -23 de nebuni sunt sub supraveghere,
și cei de la Chicago se mai ocupă de încă nouă.
-Spitalul? -Sfânta Ana.
Sunt și câteva unități care au sângele de aceeași grupă cu a Călătorului.
Care este accesibilă și acelei rute.
Mai avem 10 minute până în Chicago.
-Cum te simți? -Bolnav ca un câine, Lilly.
Ce-i asta?
Profilul psihologic al lui John Booth.
-Ai făcut o greșeală? -Ce?
Ai spus că ți-e teamă să nu faci o greșeală mare.
Păi...
Nu e ca și cum am lucra la o bancă.
Deci ai avut o relație și s-a terminat prost.
Nu a fost un agent.
Dar te-a părăsit pentru că nu ai vrut să îți lași slujba asta...
-și ți-a frânt inima... -Eu l-am părăsit, Frank.
Pentru că nu am vrut să mă las de meseria mea.
Și chiar că mi-a frânt inima.
Ai jurat ca niciodată să nu mai lași un bărbat între carieră și tine.
Nu.
Numai că...
acum ești îndrăgostită de mine și te cam sperie, nu?
Suflă-ți nasul. Poftim.
Îmi pare rău.
Ce s-ar întâmpla dacă m-aș lăsa de meseria asta pentru tine?
De ce ai face una ca asta?
Poate că am jurat să nu îmi mai las cariera
să se interpună între mine și o femeie.
Frank...
-Hei. -Da?
Ai grijă de tine, bine?
Chestia asta din seara asta a fost pregătită de mai devreme. Fii cu ochii în patru.
Watts, sunt Horrigan. Este ca la circ aici.
Nu sunt prea încrezător în situație. Ducem Călătorul dedesubt.
Către toți agenții, Watts.
Folosim intrarea alternativă. Pe dedesubt.
Corpul soției mele nu e treaba voastră!
Către agenți, ne mai trebuie ajutoare.
Am cerut ajutoare, mulțimea a înnebunit.
Horrigan către Watts. Cred că Booth e aici.
Am crezut că nu-l poți identifica.
Nu pot. Este doar o presimțire.
Cu tot respectul față de puterile tale paranormale, o să ne ținem de planul vechi.
Către toate posturile, fiți pe poziții.
-Ai febră, Frank. -Fii cu ochii în patru, bine?
Există o calitate care-l descrie pe acest președinte
și care i-a câștigat respectul
fiecărui bărbat și femeie din țara asta
și aceasta e curajul!
Și vă spun că întrebarea este:
"Suntem alături oare de omul ce a fost alături de noi?"
-Verific posturile. În partea dreaptă a scenei? -Nu se vede nimic aici în partea dreaptă.
-În partea stângă? -Nu se vede nimic.
-În centru? -Nimic.
-Între etaje? -Între etaje, în partea stângă, nimic.
Președintele SUA și soția sa!
Armă!
Culcat! Culcat!
-Culcat! -Să mergem! Să ieșim, acum!
Încetați transmisiile radio.
Camera de securitate, urmărește situația. Ce naiba se întâmplă acolo?
Totul e liber. Este liber.
-Alarmă falsă. -Călătorul e în siguranță.
Către toate posturile, reveniți pe poziții.
-Sunteți în regulă, domnule președinte? -Sunt în regulă.
Totul e în regulă, oameni buni. Totul va fi în regulă.
Am avut o mică alarmă falsă.
A fost interesant, nu? Luați loc, doamnelor și domnilor.
Camera de securitate, Raines. Au pușcat doar câteva baloane.
Totul e liber. Călătorul vrea să continue.
Ai vreo idee câte voturi am pierdut aseară?
Președintele a apărut ca un laș la televizor!
Am crezut că a scăpat cu bine.
Tu ai scăpat ca un laș al naibii.
-Asta e doar o glumă pentru tine? -Nu, tu ești o glumă pentru mine, Harry.
-Habar nu ai ce facem. -Ajunge, Horrigan!
Dacă îmi mai spui odată Harry, o să prinzi falsificatori de bani în Alaska!
Țineți-l departe de președinte, de Casa Albă și mai ales de mine!
Nu poți vorbi așa cu șeful personalului!
-Nu lucrez pentru el. -Nu, lucrezi pentru mine.
Cel puțin asta făceai.
Nu mai ești printre oamenii mei.
Datoria mea de la Super Bowl. În caz că nu ne mai vedem după călătoria asta.
Știi, Frank,
dacă ai recunoaște că a fost o situație nefericită...
-Nu o să-mi cer scuze pentru că mi-am făcut datoria. -Nu spun că ar trebui.
-Dar președintele a fost umilit. -Este în viață, nu?
Suntem aici pentru a-i apăra și demnitatea.
Nu sunt plătit să fac asta.
Cum a fost când amanta lui Kennedy a fost prinsă în Casa Albă,
iar tu ai spus că era cu tine?
Să nu crezi orice zvon pe care ți-l spune cineva.
Frank, Wilder mi-a spus toată povestea.
Cum ai fost suspendat o lună fără plată.
Eu zic că atunci i-ai apărat demnitatea.
A fost altceva. El era diferit.
-Poate că tu erai altfel. -Eram altfel.
Toată țara era altfel.
Și acum ar fi altfel, dacă aș fi pe jumătate...
atât de paranoic cât sunt azi. La dracu'!
Frank...
De ce nu te retragi, Frank?
Să trăiești din pensie. Ce rost are?
Cineva mi-a spus asta nu demult.
Nu cumperi nimic decât discuri de jaz.
Vreau să continui investigația pe cazul Booth, Sam.
Da, dar în legătură cu postul de apărare directă a președintelui,
-înțelegi că nu pot să... -Înțeleg.
Chestia aia în Chicago, eu...
Niciodată nu am mai greșit în așa hal.
Erai răcit, pentru numele lui Dumnezeu. Se știe că îți influențează judecata.
Recunoaște, Frank.
Ești prea bătrân pentru chestia asta.
Ce s-a întâmplat în Windy City, Frank?
Booth?
Balonul te-a cam speriat?
-Ai fost acolo. -Da, da, desigur.
Uitându-mă la președinte, mă tot întrebam de ce un tip ca tine
își riscă viața pentru unul ca el.
Ai o slujbă atât de ciudată. Nu știu dacă e eroică sau absurdă.
De ce ar risca un om ca tine să omoare pe unul ca el?
Încă nu mi-ai făcut un portret psihologic?
-Nu prea am încredere în ele. -Nici eu.
Acțiunile unui om nu sunt suma părților sale psihologice.
-Nu merge chiar așa. -Cum merge?
Nu merge deloc, Frank.
Dumnezeu nu îi pedepsește pe cei răi și nici nu-i răsplătește pe cei corecți.
Toată lumea moare. Unii mor pentru că așa merită.
Alții pentru că vin din Minneapolis.
Este ceva aleator și fără regulă.
Dacă nimic din toate astea nu au nici un sens, atunci de ce să-l omori pe președinte?
Să scot în evidență plictiseala.
Mi se pare că ai avea nevoie de o femeie, Booth.
Tu ești la fel ca mine, Frank.
Spune-mi un lucru din viața ta care are valoare.
-Știu să cânt la pian. -Nu ajunge.
-De unde știi? Știi să cânți? -Te-am văzut în barul tău de unul singur.
Nu mai există nici un motiv pentru care să te lupți, Frank.
Tot ceea ce avem este jocul.
Eu sunt în atac, tu ești în apărare.
Când începem jocul?
Trece timpul, Frank.
-Ai grijă de tine. -Stai.
Așteaptă, Booth.
Frank, iar a bruiat semnalul.
-L-al ratat. -La dracu'!
Dobitocul naibii.
Doamne, Frank.
Te-am sunat de câteva ore încoace. Am crezut că ai pățit ceva.
Ești în regulă?
Nu, nu sunt în regulă.
Sunt bolnav, obosit și sunt înarmat.
Așa că ai grijă.
-Ești de asemenea și un potențial geniu. -Care nu este recunoscut în timpul vieții.
Ai ascultat casetele cu convorbirile?
-Da, ții minte...? -Sună poliția din Minneapolis.
Vezi dacă poți afla ceva despre niște morți accidentale.
Orice ar avea vreo legătură cu Booth.
-Mă asculți? -Spune odată, la naiba!
Ai spus ca agenții să verifice constructorii de modele, da?
Este un profesor de la colegiul de Artă și Design,
din Pasadena, California, Frank.
Cred că am dat de ceva.
După cum i-am spus și colegului dumneavoastră,
l-am cunoscut la o conferință în New Orleans cam acum un an.
Am comandat câteva pahare de băutură. Părea un tip de treabă.
Până aici totul a fost bine.
Dar când am discutat despre politică, s-a enervat rău de tot.
A spus că se simte trădat de guvern,
și că vrea să se răzbune cumva.
Felul în care a spus asta, m-a speriat rău de tot.
I-am spus: "Bine. Mi-a părut bine. Baftă."
Și am plecat naibii de acolo.
Dar nu-mi aduc aminte cum îl chema.
Dar sunt aproape sigur că a spus că e din Phoenix.
Știți cu cine ar trebui să discutați?
Este un tip acolo pe nume Walter Wickland.
El știe pe toți acolo.
Cumpără bilet pentru primul avion către Phoenix.
Ce ziceți să chemăm un portretist să facă un portret robot cu profesorul de aici?
-Și să ni se trimită o copie pe fax? -Ai gândit treaba asta de unul singur?
-Pupă-mă în fund, Frank, bine? -Ți-am spus eu că o să ajungi un agent bun.
Nu prea seamănă cu el, dar trebuie să fie Mitch.
Mitch Leary. Nu l-am văzut de peste un an.
Ce știi despre el?
Vedeți acest scaun cu rotile?
Mitch mi l-a cumpărat. A fost peste 1000 de dolari.
-Vedeți asta? -Ușurel.
Asta e pentru cazul în care se întoarce.
M-a acuzat că i-am distrus un model.
A spus că pedeapsa pentru lipsa mea de loialitate este moartea.
Dacă îl închideți, să mă anunțați.
Aveți vreo idee unde am putea da de el?
Da, cred că am adresa lui pe aici pe undeva.
Nu mișca.
Aruncă arma!
Dă-i drumul, Horrigan.
L-am imobilizat. L-am imobilizat.
Calmați-vă.
Calmați-vă. Suntem de aceeași parte a baricadei. Da?
Mâinile! Stai cu mâinile la vedere, dobitocule!
Îmi scot actele, da?
-Dă-le încoace. -David Coppinger. CIA.
-Și cine e dobitocul acesta? -Este ci mine.
La naiba.
Dă-o naibii de treabă.
După cine ați venit, după mine sau după Leary?
Domnul Leary,
a fost unul dintre oamenii noștri.
Știați că l-a amenințat pe președinte?
Nu credeam că vorbește serios,
- până ați găsit amprenta aceea. -Dar știați. Voi și cei de la FBI.
-Vă înțeleg frustrarea. -Îmi înțelegeți frustrarea?
Dobitocul naibii de încrezut ce ești.
Ce făcea pentru voi Leary? Vindea cocaină pentru gorilele Contra?
A vândut arme pentru Iran?
Este o problemă codată C-12, deci nu e nimic oficial.
Dacă o să fiu întrebat despre asta, o să neg totul.
Leary este ceea ce numim azi un deraiat.
Ce înseamnă un deraiat?
-Leary este un asasin. -Oh, Doamne.
În cazul lui Leary vorbele astea sunt mult prea domole.
Este mai degrabă un predător.
-Tu ai tras cu arma aceea? -Da.
Ce fel de armă mai e și aia?
Eu am construit-o.
Serios?
Tu ai construit-o?
Cred că merită să dai bani pe așa ceva.
Pot să mă uit la ea?
-La naiba! Este ușoară. -Da.
-Din ce e făcută? -Din material compozit. Ca și plasticul.
Ce fain! Îmi dai voie să trag și eu cu ea?
-Da, cum să nu. -Haide.
-Ce fain! -Este extraordinară! Este foarte faină!
Nu ai vrea cumva să o vinzi?
Nu, am nevoie de ea.
Pentru ce?
Să-l asasinez pe președinte.
-De ce ai vrea să faci una ca asta? -De ce ai omorât pasărea aceea, dobitocule?
Mitch Leary a fost unul dintre cei mai eficienți agenți,
dar s-au schimbat vremurile și climatul politic.
A trebuit să facem compromisuri. Leary nu a fost entuziasmat de ele.
Nu a putut să se obișnuiască cu viața civilă.
Încercăm să dăm de el de multă vreme.
Poate voi cei de la FBI puteți să faceți asta.
-Dacă lucrăm împreună, da. -Nu ar fi ceva nou?
Avem amprentele lui și multe fotografii.
Crezi că așa arată? Astea sunt vechi de cel puțin 15 ani.
Un om ca el o să iasă în evidență.
Nu au nici o valoare. Oricum o să fie deghizat.
Cred că avem nevoie de niște fotografii cu înfățișări posibile.
Domnilor, ceea ce vă voi arăta este clasificat.
Acesta este un fost coleg al lui Leary. Un prieten apropiat.
S-a dus acasă la el în Phoenix pentru a-l convinge să accepte tratament psihologic.
Așa se poartă Leary cu prietenii lui.
Ne trebuie cât mai multe variante posibile.
Păr pe față, culoarea pielii, ochelari, schimbări ale greutății corporale.
Și țineți minte că are cu 15 ani mai mult.
Cât sunt de bune, tot nu sunt prea bune.
Ochii sunt ca al unui mort.
Întotdeauna recunoști un om după ochii lui.
-Mâine aș vrea să... -Mâine îmi dau demisia.
Ce?
De ce, pentru că ți-a fost frică în Phoenix?
Și mie mi-a fost frică, la naiba. Ți-ai făcut treaba.
Am coșmaruri, Frank.
Când am fost pe barcă, cu punga de plastic pe cap.
Nu pot să respir.
Phoenix doar a pus capacul.
-Serviciul Secret are un cabinet psihologic. -Am fost la psiholog, Frank.
-Am nevoie de tine. Putem să-l prindem. -Nu mai pot continua!
Termină cu prostiile astea ridicole, bine amice?
Haide, prietene, am nevoie de tine.
Te rog.
Bine, Frank.
Bine.
Ridicol. Un cuvânt pe care generația ta încă nu l-a cunoscut.
Poate că ar trebui să-l mai folosești, să nu-l uiți.
-Ridicol. -Da.
-Oh, Doamne! -Vezi, te-a făcut să râzi.
Mă omori, Frank.
Frank, este la telefon!
Am reușit!
Alo?
Salut, Frank.
Și lasă-mă să le urez bine ați venit
celor care s-au alăturat programului tău în desfășurare.
Știu cine ești, Leary.
Mă bucur, Frank.
E bine ca prietenii să se poată adresa unul altuia pe nume.
-Nu suntem prieteni. -Cum să nu.
Am văzut ce faci cu prietenii.
Ce vrei să spui cu asta?
I-ai tăiat beregata prietenului tău.
-Ai vorbit cu Coppinger, Frank? -Da, așa este.
Ți s-a făcut părul măciucă?
Tipul este un mincinos profesional.
-Am văzut pozele. -Ai văzut ce a vrut el să vezi.
Am văzut o poză cu prietenul tău culcat pe podea cu gâtul tăiat.
Ceea ce n-ai văzut, Frank și nu ai de unde să știi,
este că mi-au trimis cel mai bun prieten, colegul meu de armată,
să mă omoare!
-Îți tremură vocea. -Nu te-am mințit niciodată, Frank,
- și nu te voi minți niciodată! -Toată lumea care te-a cunoscut
a spus că ești un nebun și un dobitoc. Colegii tăi, nevasta ta...
-Ce spune soția ta despre tine? -Nu discutăm despre mine.
Frank, vreau să înțelegeți, măcar voi.
-De ce? -Amândoi credeam că țara asta
- este un loc foarte special. -Nu știi ce am făcut...
Dar crezi că mă cunoști?
Ai vreo idee ce am făcut eu pentru Dumnezeu și țară?
Niște lucruri oribile!
Nici măcar nu-mi amintesc cum eram înainte ca ei să se fi ocupat de mine.
-Au făcut un monstru din tine. -Așa este.
Vor să mă distrugă pentru că nu se poate să avem monștri
plimbându-se prin țară, nu?
Ce vezi când ești în întuneric și vin demonii?
Te văd pe tine, Frank.
Te văd stând pe mormântul unui nou președinte mort.
Nu se va întâmpla așa ceva. Sunt pe capul tău.
Du-t dracului, Frank. Sunt gata să îmi dau viața pentru el.
Sunt isteț și doresc să fac asta și tot ce implică asta.
Președintele o să se ducă acasă din California într-un sicriu.
De unde din California?
Vrei adresa? Fii serios, Frank.
O să te țin în joc, dar nu o să-ți dau detalii pe tavă.
-Vreau să te predai. -Ca să trăiesc o viață lungă și frumoasă?
Putem rezolva ceva.
Dobitocul...
Frank, nu mă minți. Am o întâlnire cu moartea.
Și la fel și președintele.
Și tu la fel, Frank, dacă te apropii prea tare de mine.
Ai o întâlnire cu fundul meu, dobitocule!
Frank, Frank, știi cât de ușor aș putea să te omor?
Știi de câte ori te-am văzut intrând în acel apartament?
Ești în viață pentru că te-am lăsat în viață.
Așa că ar fi cazul să
mă respecți!
Hotelul Sfântul Francis! Pe aleea Florida în nord-est.
Frank.
Ia mâna mea, Frank.
Ia-o. Dacă nu, vei muri.
Ia-o.
O să mă împuști după ce ți-am salvat viața?
La naiba.
Singurul mod de a-l salva pe președinte e dacă mă împuști pe mine.
Ai de gând să faci asta, să îți dai viața pentru a-l salva pe președinte?
Sau viața ta e prea prețioasă?
Leary, nu mișca, la naiba!
Frank! L-am prins, Frank!
Al?
Al!
Nu este nimic aici.
Frank. Te caută cineva la telefon.
-Da. -Frank, erai atât de trist în autobuz.
Îmi pare rău. Am fost în legitimă apărare.
Povestește-mi de Skellum. -Ai greșit adresa.
Skellum nu are nici o valoare.
Te întâlnești cu el în LA?
Jocul deja s-a prelungit prea mult și tu ești prea în urmă.
Sunt mult mai în față. Știu cum arăți. Ți-am văzut ochii.
-Data viitoare o să arate altfel. -Nu și ce se găsește după ei.
Roagă-te să nu te găsesc, dobitocule.
Să mă rog?
-Ce, vrei să mă omori? -Da.
Ironia este atât de mare că ai putea să te îneci de la ea.
-Nu este nici o ironie aici! -Gândește-te, Frank. Gândește-te.
Același guvern care m-a învățat să omor te-a învățat să protejezi.
Și acum tu vrei să mă omori, iar eu pe acoperiș te-am apărat.
O să scrie cărți despre asta.
-M-am săturat de porcăriile tale, Mitch. -Nu fii un adversar rău.
Puteai să mă omori, dar ai ales să-ți salvezi pielea.
Să nu plângi. Bine?
Mă faci să mă gândesc la Dallas, cu toate astea.
Ai făcut tot ce ai putut, sau și atunci ai ales?
Ai curajul să sari în fața unui glonț?
O să mă gândesc la asta când o să mă piș pe mormântul tău.
Nu este nimeni cu numele de Skellum în tot Los Angeles-ul?
-Am căutat în cinci comitate diferite. -Și nici în Louisiana?
Jack a verificat acolo. Stai puțin.
Frank, nu e nimeni Skellum. Îmi pare rău.
La naiba.
La naiba!
Alegerile sunt peste trei săptămâni. Este ca o sinucidere politică.
Nu mergeți în California.
Dacă e atât de deștept, nu o să vă spună unde o să-l omoare.
Nu cred că m-ar minți.
Ce drăguț. Ați ajuns chiar atât de apropiați, nu?
California este cheia întregii campanii.
Ne-am apropiat la cinci puncte de contracandidat. Nu putem să o lăsăm baltă.
Trebuie să schimbăm metoda. Să-l ducem în mașini diferite.
Îi împrăștiem pe toți într-o rază de 50 de iarzi.
Să împrăștiem oameni la un dineu de 10 000 dolari per persoană?
Iar exagerezi.
Dacă nu exagerez, președintele va muri.
De ce este aici? Am spus să-l țineți departe de mine.
-Frank conduce investigația asta. -Atunci lasă-l să investigheze
atât timp cât nu apare lângă președinte.
Dacă mă scuzați, sunt în mijlocul unei campanii aici.
Frank.
-Bună. -Bună.
Ai rămas târziu la serviciu?
Organizez protecția pentru LA. Este mult de lucru.
Ce mai faci?
Am să-ți cer o favoare.
Vreau să vorbești cu Watts.
Să mă bage în echipa de supraveghere îndeaproape.
-Crede că o să exagerezi. -Tu ce crezi?
-Cred că ești prea implicat în asta. -De asta trebuie să fiu acolo.
Pot să-l identific. Pot să-i anticipez mișcarea.
-Crezi că va fi în LA? -Da.
-De ce ți-ar da informații din astea? -Pentru că vrea ca jocul să fie strâns.
O să fie acolo.
Asta nu are nimic de a face cu noi doi.
Strict profesional.
Dar dobitocul naibii mi-a omorât partenerul.
Prietenul.
Știu.
Îmi pare rău.
Te uiți la o legendă în carne și oase, Lilly.
Singurul agent activ care a ratat protecția unui președinte.
Te rog.
Domnule Horrigan, bine ați venit la Los Angeles.
-Sunt ceva probleme? -Nu.
Puneți lunetiști pe ambele turnuri de acolo.
O să trimitem trei lunetiști acolo care să acopere zona acelor blocuri izolate.
-Așa, caută bine. Caută. -Bravo.
-Caută, așa. Caută. -Caută.
Raines, sunt Horrigan. Ați verificat încă o dată acele ieșiri?
Da, Frank. Asta a fost a treia oară.
Verificați lista, Paul Rubiek. Galben, sectorul 5.
-Serviciul Secret. -Ce naiba?! Lucrez aici!
Robert Stermer.
Filmați?
Valet. Este pe listă.
-Da, este în regulă. -Bine.
Robert...
O zi bună.
-Nu răspundem la întrebări. -Plecați de aici.
Spectacolul s-a terminat. Haideți, împachetarea. Să mergem.
Haideți, luați-vă catrafusele și plecați.
Domnule Carney? Totul e aranjat.
În sfârșit ne întâlnim!
Dumneata ești James Carney?
Matale trebuie să fii Sandy Riggs.
Mă întrebam dacă chiar existați,
sau poate că sunteți un înger trimis să ne ajute partidul.
-Sunt foarte uman. -Bine, atunci să mergem să bem ceva.
Este un bar sus în vârful acestui loc minunat.
-Când sosește președintele? -Mâine, la timp pentru cină.
Apropo. Aici e invitația noastră. Să nu o pierzi, James.
Serviciul Secret mă înnebunește cu astea.
Ți-am făcut rost de un loc minunat,
la o aruncătură de însuși președintele.
Cu ce se ocupă Compania Microspan?
Am venit să-l cunosc pe președinte...
Nu vreau să vă plictisesc cu afacerea mea.
Nu te învinovățesc. Nu înțeleg tehnologia de vârf.
Abia aștept să-ți fac cunoștință cu el. Ia uită-te ce priveliște.
Da, e minunată.
Ai lista cu invitații la cină? Cine era organizatorul acela gras?
Da. Sanford Riggs, președintele Fondului California Victory.
Sunați la poliția orașului. Să verifice dacă nu au dispărut costume.
-Se ocupă cineva de asta. -Și
sunați la spital. Vedeți dacă mai au rezerve de sânge cu grupa B.
Omul de afaceri american obișnuit,
se uită la schema de marketing, și ce vede...
El vede lungimea și grosimea sa.
Japonezii văd profunzimea, efectul de lungă durată.
Noi ne uităm la următorul plan fiscal pe trimestru.
Japonezii se uită la următorul sfert de secol.
Încearcă să convingi oamenii noștri să facă asta.
Domnule Riggs, pot să vorbesc cu dumneavoastră puțin?
Mă scuzați, oameni buni.
-Cine e el? -Un agent de la Serviciul Secret.
Cunoașteți pe toți care vin la această cină?
Desigur.
Ce ziceți de fotografiile astea, vi se par familiare?
M-am uitat ieri peste ele cu un alt agent.
Mă bucur să cooperez, dar asta e deja stresant.
Sunt tipul care îi bate pe oameni la cap, domnule Riggs.
Nu, nu, nu, nu.
Mă întorc imediat, domnule Carney.
Bill, a făcut ce ar fi făcut oricine.
-A bătut un valet și a fost filmat la televizor. -Am fost acolo.
Eu cred că e prea stresat.
Suntem cu toții puțin cam stresați, știind că Leary e liber.
-Nu crezi că este o amenințare? -Nu, nu cred că e o amenințare.
Ești în minoritate. Vreau să dispară înainte de sosirea Călătorului.
-Trimite-l la San Diego. -Din ordinul cui? Al lui Harry?
Al Călătorului.
Îi spui tu, sau îi spun eu?
Domnișoară Raines, se apropie cineva de camera Călătorului.
Lilly, ești acolo?
Lilly.
-Bună. -Bună.
Ce faci aici, Frank?
Mă uitam dacă nu mai e ceva ce aș putea face.
Știi, cei de la FBI, cei de la poliția din LA și
împreună cu noi suntem 229 oameni care îl apără pe președinte mâine.
Multe arme.
Dacă Leary apucă să tragă, am putea muri în focul încrucișat rezultat.
Frank...
-Tocmai a sunat Bill Watts. -A auzit de valet?
Și la fel și Călătorul.
Vor să te duci la San Diego și să participi la campania ce va avea loc mâine acolo.
Așa pur și simplu.
Frank, nu numai tu ești împotriva lui Leary.
Trebuie să ai încredere mai mare în restul agenților.
Știi ceva?
Patru ani de zile i-am ascultat pe acești idioți
cu teoriile lor în legătură cu Dallas-ul.
Au fost cubanezii,
CIA-ul,
rasiștii, sau mafia,
sau că a fost numai o armă,
sau că au fost cinci.
Nimic din toate astea nu prea a însemnat nimic pentru mine.
Dar Leary,
el a pus la îndoială curajul meu de a încasa un glonț fatal.
Doamne, ce zi frumoasă a fost.
Soarele era pe cer.
A plouat toată dimineața. Aerul era...
Primul foc,
a sunat ca un artificiu.
M-am uitat în direcția lui și l-am văzut. Nu-mi dădeam seama dacă a fost rănit.
Nu știu de ce nu am reacționat.
Trebuia să reacționez. Trebuia să alerg ca nebunul.
Nu-mi venea să cred.
Dacă aș fi reacționat, puteam să încasez acel glonț.
Nu ar fi fost mare lucru pentru mine.
Care este numărul de telefon al biroului de la San Diego?
619-Ukelele.
-Ukulele? -Așa îmi amintesc.
Șapte numere, șapte litere. Apeși UKELELE. E ușor.
Stai puțin.
-Nu se scrie cu U, K, U? -Nu știu.
Dar numărul de telefon e cu U,K,E,L,E,L,E.
KEL.
Stai puțin.
Doamne.
A sosit.
Elicopterul este pregătit pentru a-l duce pe președinte la locația numărul unu.
-Depozitul bancar Southwest, vă pot ajuta cu ceva? -"South-West?"
Da. Vă pot ajuta cu ceva?
Alo?
Care este adresa dumneavoastră?
Taxi!
Raines către agenții de pe hol. Verific posturile.
-Postul trei? -Sunt la locul meu, recepție.
-Postul șase? -Sunt la locul meu, recepție.
-Postul 12? -Sunt la locul meu, recepție.
Așteaptă-mă aici.
Îmi pare rău. Nu este nici un Mitchell Leary sau Joseph McCauley pe liste.
Încercați să vi-l imaginați deghizat.
Cu pălărie, perucă, mustață, chestii din alea.
Nu l-am văzut. Sunt aici de câteva săptămâni.
Cine se ocupa de conturi până acum?
Pam Magnus.
Unde pot să o găsesc?
A murit.
A fost omorâtă.
A fost omorâtă și era din Minneapolis.
Nu vor să amâne. Știi ce a spus Sargent.
Aduceți-l pe dedesubt. Nu-i dați lui Leary o țintă directă.
Vor o intrare spectaculoasă. Au spus că dacă nu avem dovezi...
-...Leary e aici. -Dovada va fi un președinte mort.
Deschid conturi create de Pam în ultima lună.
Problema e că nu atașăm data.
O să dureze până o să compileze.
Îmi trimiteți prin fax lista când va fi gata, vă rog?
Toți agenții sunt în poziție.
-Următorul. Faceți un pas în față, vă rog. -Mulțumesc.
Vă rog să faceți un pas în spate.
Ați dori vă goliți buzunarele, vă rog?
Mulțumesc.
Sunteți din Texas, nu?
Doamnelor și domnilor, președintele Statelor Unite.
Pardon?
Frank! Ce cauți aici, Frank?
-Watts o să înnebunească dacă te vede! -A sosit vreun fax pentru mine?
Da, chiar acum. Ce este? Despre ce e vorba?
Ce naiba se întâmplă, Frank?
James Carney.
Carney, James.
-Doamne. -Frank!
Ce naiba caută el aici?
Nu știu.
-Cine ți-a dat permisiunea...? -Este aici.
-Îl cheamă Jim Carney. -Nu ești în timpul...
-Vreau lista cu așezarea oamenilor la masă. -Dă-i lista.
Armă!
Stai pe loc și pune arma jos!
-Repede, repede! -Haideți!
-La o parte! La o parte! -Mișcați-vă!
Culcat! Jos!
Nu trageți!
În mașină cu el! Haideți! În mașină!
Haideți, haideți!
Raines către lunetiști. Nu trageți!
Dați-vă la o parte din calea lui!
Are un ostatec!
Raines către ostateci. Dacă aveți posibilitate, trageți.
Este o situație de urgență. Stați la o parte, vă rog!
Ce priveliște frumoasă.
Care este planul, căpitane.
Sus este un om de-al tău. Tu să-mi spui.
Către toate posturile. Opriți comunicarea radio.
Trimiteți lunetiști pe turnurile din partea nordică și vestică.
Omorâți ținta.
Deci ai avut curajul, Frank. Ai încasat glonțul.
-Mi-am rupt coastele. -Îmi pare rău, nu te-am țintit pe tine.
Unde naiba sunt trăgătorii de elită?
Am ajuns în turnul din partea de vest. Nu este lumină înăuntru.
La naiba. Nici din partea nordică nu se poate. Nu avem vizibilitate.
Are o vestă antiglonț. Ai cam trișat, nu crezi?
Altfel, ai jucat bine de tot.
Nu este nici un joc, Leary.
Îmi făceam datoria.
Ce vei face acum?
Crezi că sinuciderea este o acțiune nobilă?
Nu. Dar dacă vrei să-ți tragi un glonț în cap, nu ai decât.
-Nu ai decât din partea mea. -Ce bine ai zis asta, Frank.
Cu excepția faptului că nu vreau să părăsesc lumea asta de unul singur.
-Către turnul din partea vestică? Ai vizibilitate? -Nu, e prea întuneric. Nu se vede bine ținta.
E mai bine să mori împreună cu un prieten, nu crezi?
Un prieten? Ești un criminal cretin, dobitoc nebun ce ești!
Nu vorbi cu mine așa! Ți-am salvat viața. Îmi ești dator.
Nu îți datorez nimic.
Am fost mereu sincer și corect cu tine.
-Nu ai decât să tragi. Haide. -Sunt Frank.
Liniște!
-Haide, la naiba. -Frank, vorbești cu mine?
-Ce mai aștepți? -Ce mai aștept?
Aștept să îmi arăți puțină recunoștință, la naiba.
Fără mine, ai fi tot un cântăreț de pian trist și beat.
Eu te-am băgat în joc. Te-am lăsat să ții pasul cu mine.
-Azi te-am făcut un erou. -Nu m-ai făcut nimic.
-Te-am scos din existența ta mizerabilă. -Eu mi-am făcut doar datoria.
Tu ești cel care are o viață mizerabilă.
-Nu ai decât să tragi, la naiba. -Nu au vizibilitate în interior.
-Dacă o să tragă, o să fii și tu rănit. -Vreau să îmi mulțumești mai întâi, Frank.
Taci din gură și trage.
Bine, Frank.
-Bine, Frank. -Lunetiști, fiți gata să trageți.
Așteptați comanda mea.
-Somn ușor, prietenul meu. -Numai o chestie. Țintiți sus.
-Ce? -Țintiți cât mai sus!
-Acum! -Dobitocule!
Ia-mă de mână.
Dacă nu, vei muri.
Vrei să mă salvezi, Frank?
Să fiu sincer și corect, nu.
Dar asta mi-este meseria.
Ia-mă mâna.
-Ești în regulă? -Nu vă apropiați, vă rog.
Stați deoparte.
Lucrăm cu agentul Horrigan de ceva vreme.
Da. Frank este un exemplu de curaj și sacrificiu de sine.
Frank!
Cred că iar am exagerat, Harry.
Agent Horrigan, numai puțin.
Agent Horrigan, de ce vă retrageți din Serviciul Secret?
Urăsc lucrul la birou și sunt prea bătrân să alerg pe lângă limuzine.
Și mulțumită vouă, oamenii îmi lipesc poza mea peste tot
și nu sunt bun pentru lucrul sub acoperire.
Încă o întrebare.
-Ce mai faci, Frank? -Sam.
Frank, a trimis limuzina după tine.
-Măcar atât să facă și el. -Bine. Îmi place transportul în comun.
Intră.
Fă-te comod.
-Ce crezi? -Îmi place.
Bună Frank.
Când vei auzi asta, totul va fi terminat.
Președintele este probabil mort. Și la fel și eu.
Mă întreb dacă tu ai fost cel care m-a omorât?
Cine a câștigat jocul?
Nu că ar conta.
Între prieteni, ca noi doi, nu contează dacă pierzi sau câștigi,
ci cum joci. Jocul s-a terminat.
E timpul să-ți continui viața.
Dar mă tem că nu mai ai nici un fel de viață pe care să o continui, Frank.
Ești un om bun.
Oamenii buni ca noi doi au parte de o viață singuratică.
La revedere și multă baftă.
Pun pariu cu tine că porumbelul maro de acolo
o să-și ia zborul înaintea celui alb.
De unde știi?
Cunosc felul de a fi al porumbeilor, Lilly.